Olvastátok már Veronica Rossitól a Végtelen ég alatt című könyvet? Ha nem, akkor itt az ideje. A regény egy posztapokaliptikus disztópia, én személy szerint külön-külön is szeretem az ilyen témájú történeteket, így egybe vegyítve pedig öröm volt olvasni. És még a karakterek is szimpatikusak voltak. Természetesen egy trilógiáról van szó, melynek ez a nyitó darabja és valóban csak felvezetés, pár dologra fény derül a regény végére, de az igazi kérdések csak akkor fogalmazódnak meg.
Szóval csak annyit remélhetünk, hogy az Alexandra minél előbb kijön a folytatással. 🙂 Ami nekem nem jött be a magyar kiadással kapcsolatban, az a borító. Valahogy totál nem ilyennek képzelem a főszereplőt. A borítón szereplő lány jóval öregebbnek néz ki. Meg inkább úgy pózol, mintha valami 18+-os terméket szeretne eladni, mint egy tinédzser, aki körül a feje tetejére állt a világ.
A könyvsorozatot eddig 26 országban adták ki, a megfilmesítési jogok pedig a Warner Bros.-nál vannak. Tök jó lenne, ha tényleg készülne belőle film. És nem csak az első részről, hanem az egészről. 😛
És amiért ez a bejegyzés megszületett, az nem más, mint a lenti térképek – egy a világhoz, egy pedig a szereplőkhöz. Érdemes még annyit elárulnom, hogy ebben a jövőben az emberek ketté szakadtak – vannak, akik a vadonban élnek, vadásznak, gyűjtögetnek, ilyesmi, és vannak, akik a hipermodern bioszférákban élnek, ezek a külvilágtól teljesen védett városok. És a két “népcsoport” nem igazán vegyül egymással. A vadonban élő népeknél – a túlélést elősegítendő – fejlettebb érzékek alakultak ki. Van, aki jobban lát, jobban hall, stb.
És ha van rá igény, szívesen írok részletesebben is a könyvről, csak jelezzétek a hozzászólásoknál! 🙂